Retail tekst av jeem.
- Jeg går på markedet, Idella. - Ja, frue.
Er alt i orden, miss Daisy?
Sånn, ja.
- Tilbake til arbeidet. - Ja, frue.
- Mor. - Nei.
- Mor. - Nei!
Det er et mirakel at du ikke ligger på sykehuset eller på likskue.
Agurkene er flotte i år.
Brillene har ikke engang en ripe.
- Det var bilens skyld. - Mor, du glemte å skifte gear.
For noe sludder.
- Idella, vil du ha en saltagurk? - Ikke til meg.
Jeg setter frem et glass til deg som du kan ta med hjem til William.
Du rygget bilen rett ned i Pollacks gård.
Du skulle ikke ha tatt LaSallen fra meg, den oppførte seg ordentlig.
Biler oppfører seg ikke. Folk oppfører seg.
Den Chrysler'en vraket du selv.
Ja, ja, bare tro det, du.
Du har nettopp kostet forsikringsselskapet 2700 dollar.
Du er i høyeste risikogruppe. Ingen vil forsikre deg etter dette.
Det sier du bare for å være slem.
Da sier vi det. Det er bare noe jeg finner på.
Bare se der ute i innkjørselen!
Samtlige forsikringsselskaper står i kø-
- i håp om å kapre deg.
Du får ikke stå i mitt spiskammers og lyve meg opp i ansiktet.
I orden. Jeg må tilbake på kontoret.
Florine får anfall hvis jeg ikke kommer tidsnok hjem i kveld.
- Har dere planer for kvelden? - Ansleys har middagsselskap.
- Hun vel i den syvende himmel, da. - Hva mener du?
Når hun kan få lov til å omgås de episkopale.
Du er noe for deg selv, mor. Jeg kikker innom i morgen kveld.
Du kan da ikke vite om jeg er her. Jeg har da annet selskap også.
Greit, da ringer jeg først.
Men vi må altså ta en alvorlig prat om det.
- Nei! - Mor.
Jeg har bruk for Dem nå. Jeg har time i skjønnhetssalongen.
Jeg var så avgjort ikke klar over at man må ringe to timer før!
Dere kallere dere drosjesentral, og kan ikke sende en drosje?
Hvorfor ringer De ikke Deres sønn? Han ordner da det.
Det trengs ikke.
Jeg avlyser timen og steller håret mitt selv.
Av og til tror jeg Gud ikke ga Dem mer vett enn en sitron.
Runde to. Den tar jeg.
Og Bambus fem.
Det er visst ikke akkurat min dag med mah-jong.
Takk for at dere kom hit igjen. Jeg er helt utenfor uten bilen min.
- For noe tull. - Når får du deg en ny?
Det vet jeg ikke. Boolie er temmelig sløv.
Jeg tar deg med til synagogen i morgen.
Det er søtt av deg.
- Hei, mor. Er du der? - Det er bare oss.
- Hvorfor ringte dere ikke? - Vi kan ikke bli.
- Nei, det kan jeg se. - Familien Miller holder høstfest.
Jeg fikk sydd disse. Er ikke det lille nurket ditt søtt?
Det er ikke akkurat det ordet jeg ville brukt.
Den nye Graham Greene? Den vil jeg også gjerne lese.
Du kan ikke låne den, jeg skal levere den i morgen.
- Skal jeg levere den for deg? - Nei takk. Jeg tar trikken.
For pokker, mor. Ikke vær så sta. Du vet godt...
Gå nå bare med dere. Dere må ikke la hestene vente.
- Farvel. - Farvel.
Hvordan er det med døren?
Prøv å rikse litt på den.
- Oscar? - Ja, sir. Jeg er her.
- Alt i orden? - Nei, jeg sitter fast.
Prøv å dra i spaken.
Jeg har dratt den alle veier.
Ring til Bell Elevator.
Det har jeg gjort. De er opptatt. De sa de kom rundt ett.
- Sa De det var et nødstilfelle?! - De behøver ikke skrike.
Det var ikke jeg som ødela heisen.
- Har du varene til Davison Paxon? - Pakket og klar til levering.
Jeg sa de fikk dem i går. Ring til Bell igjen.
- Oscar? - Jeg hører deg godt.
Se der hvor døren burde lukke. Det henger en liten dings der oppe.
Vent litt... Ja, her er den.
Få tak i den og press den inn. Press den inn til den sitter.
- Der satt den. Og så? - Så bruker du spaken.
- Unnskyld, arbeider du her? - Nei, sir. Det er Hoke.
- Hoke Colburn, sir. - Hvordan vet du alt om heiser?
Jeg arbeidet for Avondale meieri. Heisen deres var verre enn denne.
- Husker De ikke jeg nevnte Hoke? - Naturligvis.
Unnskyld meg, men... Er ikke dere jøder?
- Jo, det er vi. Hvorfor spør du? - Jeg vil heller arbeide for jøder.
Folk sier nok at jøder er gjerrige og alt det der,-
- men det skal de ikke si til meg.
Det gleder meg.
Hva var den forrige jobben din?
Jeg arbeidet for dommer Stone. Han var også en jødisk gentleman.
Kjørte du for Stone?
I nesten syv år! Var han ikke død, hadde jeg fortsatt også.
Mrs. Stone ba meg flytte med henne ned til Savannah.
Min kone var død da.
Men jeg sa pent nei takk. Jeg ville ikke vekk fra barnebarna.
- Stone og min far var venner. - Sier De det?!
Sett deg ned... Ikke nå, miss McClatchey.
Oscar sa De hadde bruk for en sjåfør til Deres familie.
Skal jeg kjøre Deres barn til skolen? Deres kone til skjønnhetssalongen?
- Jeg har ingen barn... - Det var synd.
Men De er stadig ung, De trenger ikke uroe Dem.
Takk. Da skal jeg ikke det.
Jeg har bruk for en sjåfør til min mor.
Deres mor?
Tør jeg spørre hvorfor hun ikke ansetter en sjåfør selv?
Det er en litt vrien situasjon.
Er hun blitt tomsete? Det skjer jo når de blir eldre.
- Langt ifra. - Det var enda godt.
Hun er for frisk, det er problemet.
- Hoke, det er noe du må forstå. - Ja, sir?
Min mor er en smule... overspent.
Saken er at du arbeider for meg.
Hun kan si akkurat hva hun vil, men hun kan ikke si deg opp.
- Er du med på det? - Ja, sir.
Det er jeg jamen. Det skal De ikke være redd for.
Hun får ikke lov til å herse med meg.
Jeg husker da jeg var gutt nede rundt Macon.
I slaktetida var det meg som lempa grisene til blokken.
Og det var ikke et eneste svin som slapp unna.
- Hvordan har du det, Idella? - Jeg lever.
- Hvor er den nye støvsugeren? - I kottet.
- Bruker dere den ikke? - Ikke når den gir meg støt.
Jeg syns den virker fint.
Da kan du jo bare gjøre rent, og så overtar jeg direktørstolen.
- Hvor er mor? - Der oppe.
Du vet vel hvem det er?
Jeg er straks tilbake, Hoke.
Godt jeg ikke er i dine sko.
Jeg gjorde det ikke om så selveste Jesus ba meg om det.
God morgen, mor.
Jeg vil bare at du kommer ned og hilser på ham.
Hør nå her. Har de ikke endret grunnloven,-
- har jeg stadig rettigheter.
Selvfølgelig.
Jeg vil slett ikke ha en sjåfør som henger på kjøkkenet,-
- spiser maten min og bruker telefonen.
- Jeg hater den slags i huset. - Du har da Idella.
Det er noe annet. Hun har vært her siden hun gikk i åttende.
Vi er ikke i veien for hverandre.
Og allikevel er det skår i bryllupsserviset mitt.
Så Idella forsøker bevisst å ruinere bryllupsserviset ditt?
Ikke vær frekk!
På Forsyth Street hadde vi ikke råd til dem og klarte oss selv.
Dem? Ha råd til dem? Nå hørtes du jo ut som guvernør Talmadge.
Boolie, pass munnen! Jeg har ingen fordommer.
Du skulle skamme deg.
Prøv nå å gjøre det beste ut av det.
Jeg kjente engang en miss Idella. Hjemme i Macon.
- Sier du det. - Gjett om hun kunne synge!
Det sier jeg deg, den kvinnen hadde et realt sett lunger!
Hun var et helt kirkekor alene.
Det sier jeg deg. Og så var hun fet!
Hun var diger som et komfyr!
Du skal ikke snakke til Idella. Hun skal arbeide.
Hei, hva tror du du gjør?
Jeg bare tørker støv av pæra, miss Daisy.
Maken till tull. Pærer kan godt være støvete.
- Kom ned med deg. - Ja, frue.
Og sett vekk stigen før noen faller over den.
- Jeg går nå, miss Daisy. - Greit, Idella. Vi ses i morgen.
- Jeg går også, miss Daisy. - Fint!
God morgen, miss Daisy. Jeg ville bare se til zinniaene.
La blomsterbedet mitt i fred.
Ja, frue. De har et deilig stykke jord-
- bak garasjen som bare ligger der.
Jeg kunne plante noen tomater og...
Hvis jeg vil ha en kjøkkenhage skal jeg nok plante en selv.
Ja, frue.
Hva gjør du der?
Jeg elsker et hus med bilder. Det skaper et hjem, miss Daisy.
Du har å la være å stikke nesen i mine ting.
- God morgen, miss Daisy. - God morgen.
- Det var ganske kaldt i natt, hva? - Hva vet jeg? Jeg sov.
Ja, frue.
Idella sa vi holder på å gå tom for kaffe og møbelpuss.
- Gjør vi? - Ja. Vi mangler sølvpuss også.
Jeg vet det.
Jeg drar til Piggly Wiggly med trikken.
Med trikken! Hvorfor lar De meg ikke kjøre Dem?
- Nei takk. - Hva har jeg blitt ansatt for da?
Det er hans problem.
Greit. Men jeg skal nok finne meg noe å gjøre her.
Bare ikke rør noen av mine ting.
- Jeg går på markedet, Idella. - Ja, frue.
Miss Daisy, det er synd og skam.
De har en fornem Hudson stående ute i garasjen.
Den har ikke rørt seg en tomme siden mr. Werthan kjørte den hit.
Forsikringsselskapet ga Dem en ny bil til ingen verdens nytte.
Det er din mening.
Det er også min mening at en fin, rik jødisk dame som Dem-
- ikke burde slepe seg opp på trikken -
- overlesset med varer. La meg bli med og bære posene for Dem.
Jeg har ikke bruk for deg! Jeg vil ikke ha deg!
- Og du får ikke kalle meg rik. - Jeg skal ikke gjøre det mer.
- Snakker dere om det på kjøkkenet? - Nei, miss Daisy.
Jeg hater å bli diskutert bak ryggen min i mitt eget hus!
Jeg er født i Forsyth Street og vet hva penger er verdt.
Min bror tok med hjem en katt.
Vi fikk ikke beholde den. Vi hadde ikke råd til kattemat.
Min søster sparte så jeg kunne bli lærerinne.
Vi hadde ingenting!
Men nå klarer De Dem da fint.
- Hva er det du gjør? - Prøver å kjøre Dem til butikken.
Hvor skal De hen i dag, miss Werthan?
Jeg skal bare gjøre et par innkjøp.
Kjør nå! Jeg har da ofte tatt trikken med varer.
Ja, det vet jeg, miss Daisy. Men jeg må arbeide litt for lønna.
Hvor mye får du?
Det er mellom ham og meg, miss Daisy.
Alt over syv dollar uka er rene tyveriet!
Det har De jamen rett i.
Særlig når jeg bare sitter på en stol på kjøkkenet hele dagen.
La gå.
Piggly Wiggly og så hjem. Ingen andre steder.
Jeg elsker lukten av ny bil, gjør ikke De det, miss Daisy?
- Jeg er ikke lett å lure. - Nei, det vet jeg!
Min mann lærte meg alt om biler.
Jeg husker alt han sa.
Så du skal på ingen måte tro at du kan...
Du kjører for fort, jeg ser det godt!
Nei, miss Daisy. Vi kjører bare i 30 km i timen.
- Jeg holder alltid fartsgrensen. - Ja, frue.
Men her er den 55.
Å kjøre sent sparer bensin. Det lærte jeg av min mann.
Vi står nesten stille. Vi kunne like gjerne gått til Piggly Wiggly.
- Er det din bil? - Nei.
- Betaler du for bensinen? - Nei.
Godt! Noen tror kanskje at jeg holder på å bli senil.
Men det er ennå jeg som avgjør hva som skjer i min bil.
- Hvor skal du hen? - Til butikken, som du sa.
- Hvorfor svingte du ikke her? - Piggly Wiggly ligger ikke der.
Jeg vet hvor det ligger. Jeg vil kjøre den veien jeg pleier.
Det er en omvei!
- Snu med det samme! - Jeg kan ikke snu nå.
Jeg har kjørt til Piggly Wiggly siden den åpnet.
- Ja, frue. Jeg... - Det er ikke riktig vei!
Se, miss Daisy. Der ligger Piggly Wiggly!
- Gjør deg klar til å snu bilen. - Ja, frue.
- Pass på jenta bak bilen der. - Ja, jeg har sett henne.
Stans her.
Et øyeblikk. Gi meg nøklene.
Du blir her ved bilen. Og ikke noe sladder om meg til noen.
Nei da.
Hallo, mr. Werthan?
Ja, sir, det er meg. Gjett hvor jeg er!
Jeg har nettopp kjørt Deres mor til butikken.
Å, De vet, hun skapte seg litt, men nå er hun inne og handler.
Å nei, nå kikket hun ut og så meg med røret i hånden.
Nå får hun nok et anfall akkurat der ved kassa.
Det har De jamen rett i, sir. Det tok meg bare seks dager.
Slik det tok Herren seks dager å skape verden.
Ja, sir. Det er i orden. Farvel.
Hei, Oscar og Junior. Hvordan går det?
Hvordan behandler den gamle dama deg?
Jeg kan si såpass at hun er ekspert på hysteriske anfall.
Hva er det som er så morsomt?
Ikke noe, miss Daisy. Vi står bare og tuller litt.
Oscar og Junior har klart høstvasken uten tull i 15 år.
La dem være i fred.
- Ta på jakken. Vi er sent ute. - Ja, frue.
- Idella, jeg går nå. - Jeg følger rett etter, Idella.
Hør, Israel! Herren vår Gud, Herren er en.
Han er sånn en deilig mann. Det var en god, kort preken.
Jeg tar døren selv. Skynd deg å kjøre!
- Er det noe galt, miss Daisy? - Nei.
- Er det noe jeg har gjort? - Nei.
- Jo! - Jeg har da ikke gjort noe!
Du satte bilen foran synagogen! Som var jeg dronningen av Romania!
Alle så deg. Ba jeg deg ikke vente på baksiden?
Jo, men... Jeg ville bare...
Det kom to andre biler bak meg.
Du fikk meg til å se ut som et pokkers fjols.
Miss Daisy, da. Gudene skal vite at De ikke er noe fjols.
Sett ned farten!
Jeg kunne se hva Miriam og Beulah tenkte da vi kom ut av synagogen.
Hva tenkte de?
- At jeg prøvde å virke rik! - Men De er jo rik, miss Daisy.
Det er jeg neimen ikke! Ingen skal si jeg er en snobb!
På Forsyth Street fikk vi ofte fattigmannskost.
Jeg har mang en gang måttet forsake.
Miss Daisy, hvis jeg noen gang fikk det som De har...
Søren heller! Jeg ville vist det frem for hele verden.
Det er vulgært! Ikke snakk til meg!
Noen hvite vil jeg aldri forstå.
Hva? Hva sa De? Jeg hørte det godt!
Miss Daisy, hør nå her... De har bruk for en sjåfør.
Og gudene skal vite jeg har bruk for en jobb.
Skal vi ikke bare si det sånn?
God morgen, mor. Hva er det?
Nei, jeg tror ikke alltid det er noe galt når du ringer.
Bare når det er så tidlig.
Hva?
Godt, jeg kommer så fort jeg kan.
Jeg må visst dra bortom.
- Farvel. - Kom nå, skatt.
Det er ikke sunt å skynde seg så tidlig.
Jeg spiser for mye som det er.
Det høres ut som om hun trenger hjelp.
Når har hun ikke det? Hils mor Werthan så mye fra meg.
Hva med kaffen?
Nå, er du stadig like hel?
Du skal være her når han kommer. Du skal høre det med dine egne ører.
Høre hva?
- Han stjeler fra meg. - Hoke? Er du sikker på det?
Jeg farer ikke med falske anklager. Jeg har bevis.
Denne! Jeg fant den i søppelet under noe kaffegrut.
Sier du han stjal en boks laks?
Her er den! Jeg visste det foregikk noe i krokene.
De nasker alle sammen. Så jeg telte etter.
- Du telte etter. - Ja, først sølvtøyet.
Så serviettene, og til slutt var jeg i spiskammerset.
Og det første jeg fikk øye på...
... var et hull her bak lima-bønnene.
Da visste jeg det med en gang.
Det var bare åtte bokser laks. Jeg hadde ni.
Flott, mor. Du fikk meg til å hoppe over frokosten -
- bare på grunn av laks for 33 cent?
Vil du ha 33 cent? Her er en dollar. Her er ti!
Kjøp deg et spiskammers fullt av laks!
Boolie, hva er det du sier?! Står du der og vifter med sedlene?
Jeg vil ikke ha pengene, jeg vil ha det som er mitt.
- En ussel boks laks. - Det var min.
Han får masse mat hver dag.
Og jeg forklarer alltid hva han skal ta.
Det er som å ha barn i huset. De bare tar alt de vil ha.
Han innrømmer det aldri. "Nei, frue. Det kjenner jeg ikke noe til."
Jeg orker det ikke! Jeg får ikke ha noe i fred!
- Mor! - Bare forsvar ham du, som alltid.
Jeg gir opp. Vil du kjøre igjen, så få tak i forsikringsselskapet.
Ta den elskede trikken din! Ta en drosje!
Men ikke bland meg inn i det!
Boolie, da!
Mon tro hva han gjør her så tidlig om morgenen?
Ikke noe godt, det kan jeg love deg.
- God morgen. - God morgen, miss Daisy.
Jeg tror det endelig klarner opp litt.
Å, unnskyld meg, mr. Werthan. Går det bra?
Jeg er redd vi må ta oss en liten prat.
Javel. La meg henge opp jakken. Jeg er straks tilbake.
Miss Daisy, forresten...
I går da De var ute spiste jeg en av Deres bokser med laks.
Jeg vet De sa jeg skulle spise resten av svinekotelettene.
Men de var temmelig harde.
Så jeg kjørte til Piggly Wiggly og kjøpte Dem en ny boks.
Skal jeg sette den i spiskammerset?
- Ja takk, Hoke. - Ja vel, frue.
Jeg er straks klar, mr. Werthan.
Jeg får få på meg klær. Farvel, gutten min.
Vet De hva, miss Daisy? Det er noe jeg har tenkt på.
Nå har vi allerede vært her på kirkegården tre ganger denne måned.
Det er penest her når været er godt.
Ja, det har De nok rett i. Det er så sant som det er sagt.
Mr. Sigs grav blir stelt veldig pent.
Jeg tror De er den beste enken i hele staten Georgia.
Boolie er så opptatt med å få folk til å ta seg av graven.
- De kaller det "varig pleie". - Ja, det skal De ikke gå med på.
Nei, det bør være et familiemedlem som tar seg av en.
Det får jeg i hvert fall ikke!
Boolie bestiller "varig pleie" før jeg rekker å bli kald.
Hvor får De nå det fra, miss Daisy?!
Hoke, ta denne asaleaen og plant den ved Leo Bauers grav.
- Er det miss Rose Bauers mann? - Det er det, ja.
Hun ba meg ta den med hit.
Hvor ligger graven hans, miss Daisy?
Jeg vet faktisk ikke riktig. Men det er vel to rader den veien.
Du kan bare se etter gravstenen.
Hva er det?
Ikke noe. Det er slett ikke noe i veien.
Miss Daisy, De sier altså...
Jeg sier det er to rader vekk. Det står Bauer på gravstenen.
Bauer, ja vel, frue.
- Hvordan ser det ut, miss Daisy? - Hva mener du?
Jeg mener at jeg ikke kan lese, frue.
- Hva? - Jeg kan ikke lese, miss Daisy.
Hvorfor sitter du alltid og ser i avisen da?
Det er nettopp det. Jeg bare ser.
Av og til skjønner jeg hva det står ut fra bildene.
- Du kan vel bokstavene? - Jo, jeg kan min ABC.
- Jeg kan bare ikke lese. - For noe sludder! Jeg blir gal!
Hvis du kan alfabetet, kan du lese. Du vet bare ikke at du kan.
Jeg har lært noen av verdens dummeste barn å lese.
De leste alle godt nok til å finne en gravsten.
- Jo, men ser De, frue... - Navnet er Bauer.
Hva lyder den "b"-lyden som?
- B. - Ja, selvfølgelig.
Er, er, er... det er slutten. Bau er.
Hvilken bokstav lyder som "er"?
En R!
- Så det begynner med? - B.
- Og ender på? - R.
B-R. "B"-"er"... Det lyder jamen litt som Bauer.
Det gjør det jo! Det har De jamen rett i.
- Er det bare det? - Ja.
- Hva med alt det i midten? - Det tar vi senere.
Nå vet du nok til å finne det. Gå du bare.
Det begynner med B og ender på R.
Der var det. Det var det.
- Det var veldig pent av Dem. - Tull på deg. Jeg gjorde ikke noe.
La oss få alt dette ut i bilen. Jeg smelter snart her ute.
Sånn...
- Det har jeg sagt! - Ja, frue.
Hvordan kan jeg kjøpe det hvis ikke du skriver det opp?
- Unnskyld, miss Florine. - Skatt? Boolie?
- Jeg trenger deg her. - Kommer nå, skatt.
Ved du hva det krever å holde julemottakelse?
Det krever øye for detaljer.
Jeg har sagt at du skal skrive det ned.
Hva mer vil du jeg skal gjøre? Vi har ikke kokosnøtter!
- Kan vi ikke klare oss uten? - Hvorfor skrev du det ikke opp?
Jeg vil ikke stå her første juledag og høre på dårlige unnskyldninger.
Du kan kanskje trylle velkomstdrink til 50 gjester uten kokosnøtter,-
- jeg kan iallfall ikke!
Ta det rolig, Katie Bell. Verden går ikke under for det.
De sørger jo i det minste for at kraftverket får en fin jul.
Miss Florine har sikkert flere lys på det nye huset enn alle de andre.
Det er jo absurd! Hvis jeg hadde Florines nese,-
- ville jeg ikke ønske noen en gledelig jul.
Jeg gleder meg veldig til å feire jul i deres hus.
Ja, det tror jeg. Du blir den eneste kristne.
- De har da den nye kjøkkenpiken. - Florine kan aldri holde på folk.
Men det raker jo ikke meg. Hun farer alt for mye rundt.
Hageselskap, De Unge Kvinner, som om de vil vite av henne...
Men hun ville aldri i livet lage is-te til synagogens søsterorden.
Bare hun ikke har satt seg fore at hun skal synge i år.
Milde Skaper! Se hva miss Florine har stelt i stand.
Hvis hennes bestefar kunne sett dette...
Hva er det en pleier å si?
Han ville fare opp av graven og gi henne en på snuten!
Fare opp og gi henne en på snuten!
Hvor får De nå det fra, miss Daisy?
Et øyeblikk.
- Dette er ikke en julegave. - Nei.
Du vet jeg ikke gir julegaver.
Jeg fant den bare i morges. Vær så god, pakk den opp nå.
Nå har jeg da aldri... Jeg har aldri fått en bok før.
- Zainers Lille Skrivebok. - Den har jeg alltid undervist etter.
Jeg har gjemt et par stykker.
Den er gammel, men den er god.
Hvis du øver deg pent i å skrive... Du blir nødt til å øve deg.
- Borgermester Hartsfield brukte den. - Jeg sier mange takk.
Det er ikke noen julegave. Jøder skal ikke gi julegaver.
- Ikke si det til Boolie og Florine. - Nei, det er mellom oss to.
Gledelig jul, mor Werthan.
Bare jeg ikke kaster opp...
Gledelig jul, mor.
Hun strittet hardt imot. Men det er på tide å bytte den.
- Dere to vil nok savne den gamle. - Det tror jeg nå ikke jeg vil.
Å, gi deg. Du er den eneste som har kjørt den.
- Det blir trist at den er vekk. - Den er ikke vekk. Jeg har kjøpt den.
Det har du vel ikke?
Jo, sir. Jeg har gjort en handel med mr. Red Mitchell.
- Hvor mye ga du? - Det er mellom ham og meg.
Boolie, kom og se denne skjønnheten. Har du betalingen klar, Hoke?
- Ja, sir. - Jeg kommer straks.
Hvorfor kjøpte du den ikke av mor? Det er billigere.
Jeg har nok å gjøre med henne som det er.
Jeg vil ikke betale avdrag til henne. Nei, sir, hun er kjøpt på normalt vis.
En Hudson er en god bil. Det vet du vel bedre enn andre.
Bedre får en ikke.
Og hvis Deres mor ikke liker den nye,-
- kan jeg kjøre henne en tur nå og da.
- Det er veldig pent av deg. - Ja, en gjør sitt beste, vet De.
- Den er tre minutter over syv! - Ja, frue.
De sa vi skulle kjøre kvart på åtte.
Senest kvart på åtte.
Hvorfor i all verden har De slept alt det ut hit helt alene?
- Hvem skulle hjelpe meg, da? - Herregud da.
Det tar høyst fem minutter å pakke bilen.
Vil De brekke både armer og bein før vi overhodet drar hjemmefra?
Jeg hater å gjøre ting i siste øyeblikk.
De pakket jo for over en uke siden. Her, gi meg den.
- Nei, ikke rør den. - Den er flott. Er den til mr. Walther?
Ja, den er skjør. Jeg tar den i fanget.
- God morgen, mr. Werthan. - Det var såvidt du rakk det.
- Jeg trodde det var kvart på åtte. - Hun tar riktig på vei.
Laureen kjøpte denne til mr. Walther. Mor, det er ikke en slange.
Det er visst brevpapir.
Så passende. Onkel Walther kan ikke se.
- Kanskje er det såpe. - Søtt av deg å vise interesse.
Ikke begynn på det nå. Jeg kan altså ikke bli med!
- Jeg skal på kongress i New York. - Den begynner ikke før mandag.
Jeg vet også noe mer.
Florine bestilte de billettene for åtte måneder siden.
Så "My Fair Lady" er viktigere enn deres eget kjøtt og blod?
Det vil nok imponere de kristne.
Jeg kan ikke snakke med deg når du er sånn.
Vi er ventet til en sen middag i Mobile.
Du rekker det nok.
De lager sikkert krabber. Det er så tungvint.
- Hun er bare litt opprømt. - 50 dollar, i tilfelle problemer.
Ikke la mor se dem. Har du tatt med et kart?
- Hun har det i baksetet. - Den er seksten over syv!
- Du skulle ha vært Frøken Ur. - Jeg vil unngå rushtiden.
Og det gjør du. Gratuler onkel Walther fra meg.
Sjekket du vifteanlegget? Jeg ba deg gjøre det.
Ja, frue. Jeg har sjekket det. Men hva er det godt for?
Jeg får aldri lov til å bruke det.
Farvel.
Lykke til.
Gode gud...
Sving til venstre.
Nei, til høyre! Sving til høyre.
VELKOMMEN TIL ALABAMA
Har jeg fortalt Dem om første gang jeg kjørte ut av Georgia?
Når var det?
For et par minutter siden.
Min datters mann er bærer på toget. Så hun er alltid på farten.
New York, Detroit, Saint Louis.
Jeg sier: "Det er alle tiders, Tommy Lee,-
- jeg har bare ikke lyst til å reise."
Så her sitter jeg for første gang og reiser utenfor staten.
Men jeg sier Dem, miss Daisy...
... Alabama er ikke mye å skryte av så langt.
Idella lager jamen gode fylte egg.
Du fyller deg nå også veldig godt selv.
Jeg sitter og tenker på første gang jeg var i Mobile.
Det var i Walthers bryllup. 1888.
1888! Da var De vel bare en liten stump.
Jeg var 12.
Vi skulle ta toget. Jeg var så veldig spent.
Jeg hadde aldri vært i bryllup før og hadde aldri sett havet.
Far sa det var den Meksikanske Golf og ikke havet, men hva så?
Jeg spurte far om jeg fikk lov å stikke hånden i vannet.
Han Io av meg fordi jeg var så engstelig.
Så smakte jeg på saltvannet på fingrene mine.
Er det ikke fjollete å gå å huske på?
Ikke mer enn det andre folk går og husker.
- Hei, boy! - Ja, sir?
- Hva gjør du med den bilen? - Det er min bil, hr. betjent.
Ja vel, frue. Får jeg se vognkortet, og førerkortet ditt, boy?
- Hva heter De? Wertheran? - Werthan!
Det har jeg aldri hørt før. Hva slags navn er det?
- Det er av tysk opprinnelse. - Av tysk opprinnelse...
Mange takk, frue.
En gammel neger og en gammel jødedame ute på tur sammen.
Ikke noe vakkert syn!
Gode gud! Det stod det var 48 km til Phenix City.
Vi skal ikke til Phenix City! Å gud!
- Kanskje De så feil? - Nei.
- Stopp bilen. Stopp bilen. - Bevare meg vel...
Se, du tok av feil ved Opelika.
De tok av sammen med meg, miss Daisy, og De har kartet.
Jeg holdt på å pakke ut frokosten. Kjør tilbake.
Det er ikke gått mer enn en halvtime siden vi svingte.
De har laget krabber til meg.
Minnie lager alltid krabber. De gjør så mye for meg.
Nå er alt ødelagt.
Vi må stanse i veikanten.
- Er det noe galt med bilen? - Nei, det feiler ikke den noe.
- De må ha meg unnskyldt. - Hva?
- Jeg må ut og late vannet. - Det kunne du gjort på stasjonen.
Farvede får ikke bruke toalettene på stasjonene, det vet De da.
Vi har ikke tid til å stanse nå. Vi er fremme snart, De får vente.
Ja, frue.
Nei.
- Jeg ba deg vente! - Ja, jeg hørte Dem.
Hvordan tror De det er å skulle be om lov til å gå på toalettet,-
- som et barn?
Jeg er ikke noe barn, miss Daisy.
Og heller ikke bare en nakke De ser når De er ute og kjører.
Jeg er en mann. Jeg er nesten 70.
Jeg vet når blæren min er full.
Nå går jeg ut av bilen og gjør det jeg må gjøre.
Og jeg tar med nøkkelen. Og så er det ikke mer.
- Alt i orden, miss Daisy? - Selvfølgelig er det det.
Er det deg, Slick? Det er Boolie. Hvordan går det?
Tillykke med din fars store dag.
Takk skal du ha, Boolie. Tante Daisy!
- Hva er der? - Boolie er i telefonen.
Hallo! Hei, min sønn. Walther er glad for at du ringer.
Han kan visst ikke ta telefonen.
- I orden. Hvordan har Hoke det? - Hvordan skulle han ha det?
- Gratulerer, onkel! - Jeg må legge på nå, Boolie.
Ja, det sier jeg til ham. Farvel!
- God morgen, miss McClatchey. - Og god morgen til deg.
Kan jeg gå inn til ham?
- Det er mr. Sinclair Harris, sir. - Min fetter Sinclair?
- Hans kone. - Janette.
- Hun som snakker så rart. - Hun er fra Canton, Ohio.
- Hun prøver å ansatte meg. - Hva for noe?
Hun spurte meg: "Hvordan behandler de deg, Hoke?"
Det høres jo ut som om nesen hennes er tett.
Så jeg sa: "De behandler meg riktig bra, takk."
Og så sa hun: "Hvis du blir lei, så ring meg."
- Det var som faen! - Jeg syntes bare De skulle vite det.
- Det var som faen for det. - Hun er lettere forstyrret.
Hun sa: "Du kan bestemme lønnen selv."
På den måten... Gjorde du det?
- Hva? - Sa du hva du ville ha i lønn?
Å, hold opp, mr. Werthan. Hva tar De meg for?
Jeg vil neimen ikke arbeide for en dame med slik slett karakter.
Men hun gjorde deg ettertenksom.
Ja, sir, det kan man godt si.
- "Si hva du vil ha i lønn." - Det var nettopp det hun sa.
Hvordan høres 65 dollar uka ut?
Det høres veldig bra ut, sir.
Men... 75 høres selvfølgelig enda bedre ut.
Klart det gjør.
Fra og med denne uken.
Det er veldig snilt av Dem, mr. Werthan.
Det setter jeg stor pris på. Takk.
Mr. Werthan?... Har De opplevd at noen krangler om å få Dem?
- Nei. - Det føles ganske bra.
Runde en.
Runde ni.
- Runde to. - Mah-jong.
Du har nå alltid hellet med deg, Beulah.
Unnskyld meg et øyeblikk.
Jeg fatter ikke at dere kan se på!
Hvis man ser det et par ganger blir man fanget av det.
Hjernene deres kan fordampe når som helst.
- Kom inn med kaken nå, Hoke. - Ja, frue.
- Gris ikke med ertene nå, Idella. - Gjør jeg noen gang det?
Se bare på henne. Hun har jamen stort hår.
- Hvordan blir det så skinnende? - Hun vasker det i majones.
- Nei, hold opp! - Jo, hun gjør det.
Det har jeg selv lest i Life Magazine.
De virker nesten ikke som mennesker.
Jeg går ikke inn i den rettssalen og jeg gir ikke opp!
Du har løpt linen ut. Du myrdet Victor Carlson,-
- og det skal du sone for. Enten gjør du det slutt selv,-
- eller så går du inn i rettssalen og lar mr. Carr-
- rive deg i filler. Du har et minutts betenkningstid.
Hva skjedde? Hun pønsker på noe, hva?
- Du ødelegger kyllingen. - Hva snakker du om?
Filetene ligger alt for tett, og De har skrudd gassen for høyt opp.
Pass deg selv.
Det er Deres kylling.
- Takk, Hoke. - Selv takk, frue. God appetitt.
Amen.
- Hvem er det? - God morgen, miss Daisy.
Å, Hoke!
Hva i allverden...?
Å, hva pokker. Jeg lærte å kjøre på is,-
- da jeg kjørte for Avondale Meieri. Det er neimen ingen stor kunst.
De andre dunker i hverandre som tegneseriefigurer.
Jeg tenkte ilden var gått ut.
Så jeg stoppet ved Krispy Kream så De kan få morgenkaffe.
Det var veldig søtt av deg, Hoke.
Vi har ikke fått ordentlig kaffe siden Idella gikk bort.
Jeg kan lage småkakene hennes. Og begge kan kyllingen hennes.
- Men ingen lager kaffen til Idella. - Så rett De har.
Idella var heldig.
Ja, frue. Det var hun vel.
Hvor går du hen?
Jeg går bare ut med yttertøyet.
Jeg vet ikke hva annet du får gjort enn å holde meg med selskap.
Da vil jeg prøve å få gang i ilden.
Ta hva du vil fra kjøleskapet. Ellers blir det dårlig alt sammen.
Og tørk opp etter deg på gulvet.
Hva tror De jeg er? Tjenestepike?
Mor, jeg henter deg så snart oppkjørselen er ryddet.
- Bli hvor du er. Hoke er her. - Hvordan fanden kom han frem?
Han er meget behendig. Jeg har det fint, jeg mangler intet.
Feil nummer? Jeg har aldri hørt henne snakke pent om Hoke.
Jeg snakket ikke pent om ham. Jeg sa bare han er behendig.
Ærlig talt, Boolie. Skal du ringe og terge meg midt i en snestorm?
Takk, Wellborn. Takk, alle sammen.
Jeg er ytterst takknemlig for å bli valgt til årets mann i 1966-
- av Atlantas forretningsråd. Den æren har mange mektige menn hatt.
Jeg trodde aldri den skulle bli meg til del.
Jeg er redd det jeg mistet oppe og har lagt på meg nede-
- gir meg mer pondus enn jeg egentlig har.
Men jeg skulle ønske far og bestefar fikk opplevd dette.
For 72 år siden leide de et gammelt spinneri på Decatur Road.
Med omkring 25 vevstoler.
De vokste i takt med Atlanta, og også i dag tror Werthan Industries på,-
- at det vi vil er det samme som Atlanta vil.
Denne prisen beviser bare at vi har rett i den antagelsen.
Ennå engang takk.
Nå? Hva er det som skjer? Hvorfor brukte du så lang tid?
Jeg kan ikke for det, miss Daisy. Det er rene kaos der oppe.
Hva er i veien? Nå er det snart for sent å dra til synagogen.
Nei, de kommer ikke til synagogen i dag, miss Daisy.
Hvorfor ikke? Hva i allverden er det med deg?
Synagogen er blitt bombet.
Hva? Er synagogen blitt bombet?!
- Det er derfor vi sitter fast her. - Jeg tror ikke på det!
Det var det politimannen der oppe sa til meg.
Å gud! Var det noen der inne? Kom noen til skade?
Jeg vet ikke. Det sa han ikke.
Hvem ville gjøre noe sånt?
De vet like godt som jeg at det alltid er de samme.
Jeg kan huske en gang hjemme i Macon.
Jeg kan ikke ha vært mer enn 10 eller 11 år gammel.
Jeg hadde en venn som het Porter.
En dag hang far hans og dinglet i et tre.
Bare dagen før hadde vi stått og kastet hestesko.
Han moret seg ordentlig og gjorde skøy og spetakkel...
Han sa Porter og jeg ville få oss en sterk høyre arm som ham.
Herre Jemini. Der hang han plutselig oppe i treet.
Hendene hans var bakbundet. Fluene svermet om ham.
Tro meg, jeg kastet opp akkurat der jeg sto.
Bare gråt, De.
Jeg gråter ikke.
Hvorfor fortalte du den historien?
Det vet jeg neimen ikke, miss Daisy.
Bråket her fikk meg til å tenke på dengang.
Vrøvl! Det er noe annet med synagogen.
Ja vel, frue. Hvis De sier det.
Vi vet ikke engang om betjenten snakket sant.
Hvorfor skulle han lyve om den slags?
Du misforstår alltid.
En eller annen bombet synagogen, og det vet De godt.
Bare fortsett. Jeg vil ikke høre mer om det.
- De bestemmer. - Ikke snakk til meg.
Mor? Hvor er du?
Her oppe.
God dag, mor. Hvordan har du det?
Hva er det for et spørsmål til en dame på nesten 90?
- Du ser ut til å ha det fint. - Jeg har en tidløs eleganse.
Miss McClatchey ga meg beskjeden.
- Florine er også invitert. - Takk.
Hoke får kjøre oss. Det blir nok et grusomt mas.
- Mor, vi må snakke om dette. - Snakke om hva?
Er nå dette så lurt?
Du vet jeg mener Martin Luther King har utrettet noen svært fine ting.
Boolie, hvis du ikke vil bli med, så si det rett ut.
Jeg vil gjerne bli med! Du vet jeg sympatiserer med ham.
Ikke gi Florine skylden. Jeg kan ikke for arbeidet.
Ville spinneriet gå nedenom og hjem hvis du ble med og hyllet King?
Ikke akkurat. Men mange av mine forretningsforbindelser er uenige.
De ville kanskje... glise litt i krokene.
Kalle meg Martin Luther Werthan bak ryggen min.
Kanskje ville jeg ikke høre om visse møter i handelstandsforeningen.
Gamle Jack Raphael fra Ideal Mills er New York-jøde, ikke Georgia-jøde.
Alle de smarte er fra New York.
Noen av karene ville kanskje handle hos Jack i stedet for.
Jeg vet ikke... Kanskje ville det ikke gå så galt.
Men av og til er det sånn det går.
Hvis ikke vi bruker plassene er det andre som gjør det.
Hvis ikke vi bruker plassene? Får ikke jeg dra heller nå?
- Mor, du må gjøre som du vil. - Det var da raust.
Får jeg spørre om noe? Siden når er du King-tilhenger?
En gang hadde pipen en annen lyd.
Jeg har aldri vært fordomsfull i hele mitt liv!
Hvorfor spørr du ikke om Hoke vil v're med?
Hoke? Ikke vær så dum nå. Han vil da ikke være med.
Prøv å spørre ham og se hva han sier.
- Da er jeg klar. - Ja, frue.
Boolie kom med noe vrøvl her forleden.
- Hva sa han da? - Han snakket om M. Luther King.
- Jeg antar at du kjenner ham? - Luther King? Nei, det gjør jeg ikke.
Jeg var sikker på du gjorde.
- Men har du hørt ham preke? - Ja, frue.
Som Dem. På tv.
Jeg synes han er vidunderlig!
Hva vil De frem til, miss Daisy?
Det er så dumt. Men Boolie sa du ville bli med på middagen.
- Har du sagt det til ham? - Nei, det har jeg ikke.
Hva skulle du det for? Du kan jo høre ham når du har lyst.
Jeg synes det er vidunderlig med den forandringen vi ser.
Hva tar De meg egentlig for, miss Daisy?
Invitasjonen til den middagen kom i posten for en måned siden.
Hvis De virkelig gjerne ville ha meg med,-
- hvorfor ventet De med å spørre meg til vi satt i bilen?
Hva? Jeg sa bare at Boolie sa du gjerne ville bli med.
Neste gang De vil ha meg med så spør meg på normalt vis.
- Ikke ta sånn på vei. - La det være.
Ærlig talt...
De snakker om forandring. Så mye er det nå ikke.
- La meg hjelpe Dem opp til døren. - Ellers takk, Hoke, jeg klarer det.
Alle og enhver kan se at Syden har ypperlige muligheter.
Men raseskillet har medført -
- at hele Syden sosialt, mht. utdannelse og økonomisk -
- sakker etter resten av nasjonen.
Men blant de hvite i Syden fins millioner med god vilje,-
- hvis stemmer ennå ikke er hørt,-
- hvis kurs ennå er uklar.
Hvis modige handlinger ennå ikke synes.
Disse millioner må oppfordres til-
- å samle mot til å snakke høyt og tydelig-
- og tilby den ledelse vi har bruk for.
Historien vil vise at tragedien under denne sosiale omveltningen -
- ikke var de etsende ord eller de ondes voldelige handlinger,-
- men den forferdende stillhet og likegyldighet fra de gode.
Vår generasjon må angre-
- ikke bare mørkets barns ord og handlinger,-
- men også frykten og apatien som preget lysets barn.
God morgen, miss Daisy.
Hoke. Er det Hoke?
Ja, det er meg. Er det noe galt?
Hoke, hva har du gjort med stilene mine?
- Hvilke stiler? - Stilene mine. Jeg rettet dem i går.
Jeg la dem frem for å få dem med på skolen. Hvor har du gjemt dem?
Skole? Hva snakker De om?
Barna blir så skuffet hvis de ikke får dem.
De får dem alltid igjen dagen etter. Det er derfor de liker meg.
- De har gått fra vettet. - Hvorfor hjelper du meg ikke?
- Hva skal jeg gjøre? - Finne stilene.
Det er i orden hvis du flyttet dem. Jeg blir ikke sint.
Men jeg skal på skolen nå, ellers kommer jeg for sent.
Hvem tar seg av klassen min? De er jo helt alene, å Gud.
Alt går galt for meg.
Kom her, sett Dem ned før De faller og slår Dem.
Jeg er så lei for det. Det er min feil alt sammen.
Jeg har ikke gjort det riktig. Det er så forferdelig!
Det eneste forferdelige her er sånn som De tar på vei.
Det var min feil. Jeg kan ikke finne stilene, barna sitter og venter.
Nei, det er ikke noen som venter. De er ikke lærer mer.
Det er det samme.
Miss Daisy, det er ikke noe galt med Dem, hører De?
Du vet ikke noe om det.
Hallo, mr. Werthan? Det er Hoke.
Hva kan jeg gjøre for deg?
- Det er Deres mor, sir. - Hva er det?
- Hun tar helt forferdelig på vei. - Det gjør hun vel hver dag?
- Det er noe annet i dag, sir. - Jeg kommer med en gang.
Miss Daisy, det er ikke noe galt med Dem.
Men hjernen deres går litt i surr om morgenen.
De blir Dem selv igjen så snart De vil.
Jeg kan ikke. Jeg kan ikke!
De er en heldig gammel dame, vet De det?
Nei, alt er bare rot nå. Og jeg kan ikke gjøre noe med det.
Hør nå. De er rik, De har det godt for alderen.
De har folk som er glad i Dem og passer på Dem.
Jeg er til bry. Jeg vil ikke være til bry for noen.
Hvis De vil gråte, kan jeg kjøre Dem til pleiehjemmet.
Så kan De se hvordan det er!
Det er garantert ikke en av dem som tar sånn på vei.
Unnskyld, jeg er så lei for det. De stakkars barna.
Hvis De fortsetter, ringer mr. Werthan etter legen.
Jeg kan love Dem at legen sender Dem på sinnssykehuset.
Er det sånn De vil ha det?
Hoke... har du fortsatt din Hudson?
De snakker om første gang jeg kom hit?
Nei, miss Daisy.
Den har stått på bilkirkegården i over 15 år.
Jeg kjører Deres forrige bil nå.
En Cadillac fra 1965. Den kjører som en drøm.
Du burde ikke kjøre noe som helst, så lite som du kan se.
Hvordan vet De hva jeg kan se? De ser ikke med mine øyne.
- Hoke. - Ja, frue.
- Du er min beste venn. - Nei, miss Daisy.
Nei, jeg mener det virkelig. Det er du.
Ja, frue.
TIL SALGS
SOLGT
- Mr. Werthan. - Hoke, godt å se deg.
Du kjørte vel ikke ut hit selv?
Nei, nei, sir. Jeg kjører ikke mer. Barnebarnet mitt kjørte meg.
Er hun gammel nok til å kjøre?
- Ja, Michelle nærmer seg de 37. - Gi deg!
Hun underviser i biologi på Spellman College.
- Tenk, det visste jeg ikke. - Det gjør hun, sir.
Det føles nå rart å selge huset mens mor ennå lever.
Det kan jeg tenke meg.
Men hun har jo ikke vært innenfor døra på nesten to år nå.
Nei, jeg vet det.
Du får nok ikke besøkt henne så ofte.
Nei, det kan jeg ikke. Det er ikke lett når man ikke kjører.
Det er ikke noen buss som går dit.
Nå tar jeg en taxi så ofte jeg kan.
Jeg er sikker på hun setter pris på det.
Hun har gode dager og ikke fullt så gode dager.
Men hvem har ikke det?
Hvordan går det? God dag.
Gledelig thanksgiving, mor.
- Se hvem jeg har med. - God morgen, miss Daisy.
Nå, har De vært flittig?
Det har hun jamen. Hun går på smykkeverksted.
Hvor mange ganger i uka er det?
Hun lager alt mulig. Brosjer, armbånd...
- Hun er en ordentlig liten gullsmed. - Det er fint.
Sånn, mor.
Hoke, jeg kom til å tenke på deg her om dagen.
- Jeg så en stor bil fra Avondale. - De sier ikke det?!
Ja, et ordentlig monster. Den må ha hatt 16 hjul.
Sett på maken, sir!
Hvordan ville du like å kjøre en sånn?
Hoke kom for å besøke meg. Ikke deg.
Det er visst en av de gode dagene.
Florine ba meg ønske deg gledelig høytid.
Hun er i Washington. Nå arbeider hun jo for republikanerne.
Gode gud!
Boolie... Gå og sjarmer sykepleierne.
Hun vil ha deg for seg selv.
Du er noe for deg selv, mor.
- Betaler Boolie deg ennå? - Hver eneste uke.
- Hvor mye? - Det er mellom ham og meg.
- Det rene tyveri... - Ja, frue.
Sannelig er det det.
- Hvordan har du det? - Jeg gjør så godt jeg kan.
Det gjør jeg også.
Det er vel ikke annet en kan gjøre, er det?
Nei, se der.
De har ikke spist thanksgiving-kaken Deres.
Her, vær så god.
Nå skal jeg hjelpe deg. Jeg har den.
Er den god?
Her, ta litt til.
Oversettelse: Scandinavian Text Service